01.11.2007, 00:00
Gunnar Haljak "'Liivimaa seestlingud, lübisched ja pennid XIII-XVI sajand"' ja "'Eesti Vabariigi mündid ja paberrahad 1918-2008"'
![](https://images.delfi.ee/media-api-image-cropper/v1/89d97630-b904-11eb-a9b2-35a769963be8.jpg?noup&w=1200&h=711)
Gunnar Haljak
“Liivimaa seestlingud, lübisched ja pennid XIII-XVI sajand” ja “Eesti Vabariigi mündid ja paberrahad 1918-2008”
Autori kirjastus, 2007, 108 lk ja
Autori kirjastus, 2008, 91 lk.
Gunnar Haljaku mõne kuu eest trükivalgust näinud raamatut Liivimaa pennidest XIII–XVI sajandil nimetab autor ise kataloogiks, kuigi uurimus on tasemelt juba monograafia mõõtu. Kunagi Eesti Televisioonis lastesaateid teinud Haljakule on müntide uurimine suur hobi, mitte aga igapäevatöö. Ja hobi korras – pealegi ilma igasuguse rahalise toetuseta – jõutakse harva teaduslikult nii kaalukate tulemusteni. Rahaajaloolasi, eriti vanema perioodi uurijaid, võib meil ühe käe näppudel üles lugeda. Seetõttu on iga uue uurimuse ilmumine suur rõõm. Haljaku raamat pole seda üksnes Eestis, paralleelselt eesti ja saksa keeles kirjutatu valmistab rõõmu ka piiritagustele numismaatikutele.
Kataloog Eesti müntidest ja paberrahadest aastatel 1918–2008 on juba seetõttu oodatud ja tarvilik raamat, et viimased sellised teosed – üks Haljaku enda, teine Ivar Leimuse sulest – jäävad eelmise aastakümnendi algusse. Kataloog on koostatud raha nominaali põhiselt, mis võimaldab otsitu kergelt leida. Hindade kohta ütleb autor selgelt, et kataloog annab hinnainfo, proportsioonid, mitte fikseeritud ostu-müügi hinnad. Et hinnad on antud eurodes ja kataloogi tekst on paralleelselt eesti ja inglise keeles, sobib see kasutamiseks mujalgi maailmas elavaile Eesti rahade huvilistele. Juba 2008. aastanumbrit kandva teosega soovib autor ühtlasi tähistada Eesti Vabariigi 90 aasta juubelit.
“Liivimaa seestlingud, lübisched ja pennid XIII-XVI sajand” ja “Eesti Vabariigi mündid ja paberrahad 1918-2008”
Autori kirjastus, 2007, 108 lk ja
Autori kirjastus, 2008, 91 lk.
Gunnar Haljaku mõne kuu eest trükivalgust näinud raamatut Liivimaa pennidest XIII–XVI sajandil nimetab autor ise kataloogiks, kuigi uurimus on tasemelt juba monograafia mõõtu. Kunagi Eesti Televisioonis lastesaateid teinud Haljakule on müntide uurimine suur hobi, mitte aga igapäevatöö. Ja hobi korras – pealegi ilma igasuguse rahalise toetuseta – jõutakse harva teaduslikult nii kaalukate tulemusteni. Rahaajaloolasi, eriti vanema perioodi uurijaid, võib meil ühe käe näppudel üles lugeda. Seetõttu on iga uue uurimuse ilmumine suur rõõm. Haljaku raamat pole seda üksnes Eestis, paralleelselt eesti ja saksa keeles kirjutatu valmistab rõõmu ka piiritagustele numismaatikutele.
Kataloog Eesti müntidest ja paberrahadest aastatel 1918–2008 on juba seetõttu oodatud ja tarvilik raamat, et viimased sellised teosed – üks Haljaku enda, teine Ivar Leimuse sulest – jäävad eelmise aastakümnendi algusse. Kataloog on koostatud raha nominaali põhiselt, mis võimaldab otsitu kergelt leida. Hindade kohta ütleb autor selgelt, et kataloog annab hinnainfo, proportsioonid, mitte fikseeritud ostu-müügi hinnad. Et hinnad on antud eurodes ja kataloogi tekst on paralleelselt eesti ja inglise keeles, sobib see kasutamiseks mujalgi maailmas elavaile Eesti rahade huvilistele. Juba 2008. aastanumbrit kandva teosega soovib autor ühtlasi tähistada Eesti Vabariigi 90 aasta juubelit.