15.02.2008, 00:00
MINU ESIMESED JA VIIMASED: Kaileen Mägi (32), "'Terevisiooni"' saatejuht
![Piret plukk](https://images.delfi.ee/media-api-image-cropper/v1/aa444260-b904-11eb-a9b2-35a769963be8.jpg?noup&w=1200&h=711)
Piret plukk
MINU ESIMESED
Esimesed triibulised?
Esimesed ja ühtlasi viimased triibulised sain
kuueaastaselt, kui olin suvel tädi juures Põltsamaal.
Olin juba pikka aega näinud, et sahtlisse, väikeste punaste
kaante vahele kogusid tädi ja tädimees millekski oluliseks raha.
Päris suured rahatähed olid, kahekümneviiekaid oli ikka ohtralt,
ja suuremaid ka. Ja siis ma otsustasin, et kõikidel lastel võiks
olla ometi kord üks hea päev. Võtsin kogu raha, läksin
tänavale ja jagasin laste vahel ära, poetades neile, et minge
ostke poest endale midagi head: kommi ja jäätist ja ...
ühesõnaga, kõike! See oli üks ilusamaid päevi
mu elus – kõik olid nii rõõmsad! Ja pood oli umbes
saja meetri kaugusel!
Lõppes see kõik siis, kui
üks tüdruk tuli tädimees Ilmari käest
küsima, kas Kaileen ikka võib raha niimoodi laiali jagada ...
Selle, Merle-nimelise tüdruku peale hakkasin
ma muidugi viha kandma. Ja vitsa ma siis tõesti
natuke sain. Ja ülejäänud raha koguti lastelt tagasi. Kaotused
kokkuvõttes polnud vist siiski väga suured.
Esimene murtud süda?
Kõige murtumatest südametest me võib-olla ei teagi
midagi... Inimeste südametega on selline lugu, et nad kipuvad murduma
siis, kui sa neil murduda lased. Aga koduaiast mäletan selliseid lilli
– uskumatult huvitav looduse poolt disainitud õis. Kui neid
vaatan, tuleb alati hoopis vanaema meelde.
Esimene lugu iPODis?
See on selline popp teema,
jah? Mul on üks teine MP3-mängija ja juba pikka aega kuulan ma sealt
esimesena Hooverphonicu “Club Montelpulcianot” ja siis kohe Frank
Zappa lugu “Don’t eat the yellow snow”. Muusikaline tasakaal
peab olema.
Edetabel pole ju oluline, sest ega ma niikuinii ei
käi ringi väga halva muusikaga taskus.
MINU VIIMASED
Viimane palgatõus?
Las ma nüüd tuletan
meelde... möödunud suvel.
Aga see polnud
märkimisväärne. Ja inflatsioon on minu hea sõber –
alati olemas ja ei unusta mind kunagi.
Viimane pohmell?
Minu kõige suurem
pohmell tuleb töötegemisest. Siis, kui väga pingeline ja kiire
periood töös otsa saab ja on lõpuks aega puhata. Selle
põdesin suhteliselt raskel kujul läbi möödunud aasta
lõpupoole. Muidu olen üsna pohmellivaba inimene.
Kui
alkoholist rääkida, siis seda tarbitakse ikka selleks, et hea ja
lõbus oleks – mitte vastupidi!
Viimane
SMS telefonis?
“Kuule, täna vist ikka
ei gehvalli kuidagi – mingi megatöö, nii pikk, et ei
lõpegi ära. Mingi teine kord eksju, möö.”
Üks tore sõber saatis, keda ma kaua näinud pole
ja kellega me kogu aeg justkui peame kokku saama, aga millegipärast kogu
aeg juhtub midagi.
Ma pole eriline SMSitaja – kui
vähegi saan, siis räägin, ja saadan vaid
lühisõnumeid.